Стари завет:
1Мој.
2Мој.
3Мој.
4Мој.
5Мој.
ИсН.
Суд.
Рута.
1Сам.
2Сам.
1Цар.
2Цар.
1Дн.
2Дн.
Језд.
Нем.
Јест.
Јов.
Псал.
Приче.
Проп.
Пес.
Иса.
Јер.
Плач.
Језек.
Дан.
Ос.
Јоило.
Амос
Авдија
Јона
Мих.
Наум.
Авак.
Соф.
Агеј
Зах.
Мал.
Нови завет: Мат. Мар. Лука. Јован Дела Јаков 1Пет. 2Пет. 1Ин. 2Јов. 3Јов. Јуда Рим. 1Кор. 2Кор. Гал. Ефес. Филиб. Кол. 1Сол. 2Сол. 1Тим. 2Тим. Титу Филим. Јевр. Откр.
Нови завет: Мат. Мар. Лука. Јован Дела Јаков 1Пет. 2Пет. 1Ин. 2Јов. 3Јов. Јуда Рим. 1Кор. 2Кор. Гал. Ефес. Филиб. Кол. 1Сол. 2Сол. 1Тим. 2Тим. Титу Филим. Јевр. Откр.
Скрыть
2:3
2:5
2:6
2:7
2:8
2:9
2:10
2:11
2:12
2:13
2:14
2:15
2:16
2:18
2:19
2:20
2:22
2:23
2:25
2:26
2:27
2:28
см.:Пс.15:8-11;
2:37
2:38
2:40
2:41
2:42
2:43
2:45
Поглавље 5
5:1
5:2
5:4
5:5
5:6
5:7
5:8
5:9
5:10
5:11
5:13
5:15
5:16
5:17
5:18
5:19
5:21
5:22
5:23
5:24
5:25
5:26
5:27
5:33
5:34
5:35
5:36
см.:Деян.21:38;
5:40
5:42
Сербский
Языки
- Добавить язык
- Церковнослав. (рус)
- Церковнослав. (цс)
- Рус. (Синодальный)
- Рус. (Синод. с ударе́-ми)
- Рус. (еп. Кассиан)
- Рус. (К.П. Победоносцев)
- Arab (JAB)
- Arab (AVD)
- Azerbaijani
- Armenian
- Belarusian
- Bulgarian
- Chinese (simpl.)
- Croatian (S&D)
- English (NKJV)
- English (NRSV)
- English (KJV)
- Estonian
- Finnish (1992)
- French (LSG)
- Georgian (ancient)
- Georgian
- German (MLU, 1912)
- German (GNB)
- Greek (NT Byz)
- Greek (TGV)
- Greek (NA, 28)
- Hebrew NT by Delitzsch
- Italian (CEI 1974)
- Italian
- Kyrgyz
- Latin (Nova Vulgata)
- Latvian
- Romanian
- Polish
- Portuguese
- Serbian (synod.)
- Serbian
- Spanish (RVR 1995)
- Swedish (Folkbibeln)
- Tajik
- Tatar
- Ukrainian (Homenko)
- Ukrainian (Ogienko)
- Uzbek
И кад се наврши педесет дана беху заједно сви апостоли једнодушно.
И уједанпут постаде хука с неба као дување силног ветра, и напуни сву кућу где сеђаху;
И показаше им се раздељени језици као огњени; и седе по један на сваког од њих.
И напунише се сви Духа Светог, и стадоше говорити другим језицима, као што им Дух даваше те говораху.
А у Јерусалиму стајаху Јевреји људи побожни из сваког народа који је под небом.
А кад постаде овај глас, скупи се народ, и смете се: јер сваки од њих слушаше где они говоре његовим језиком.
И дивљаху се и чуђаху се говорећи један другом: Нису ли ово све Галилејци што говоре?
Па како ми чујемо сваки свој језик у коме смо се родили?
Парћани, и Миђани, и Еламљани, и који смо из Месопотамије, и из Јудеје и Кападокије, и из Понта и Азије,
И из Фригије и Памфилије, из Мисира и крајева ливијских код Кирине, и путници из Рима, и Јудејци и дошљаци,
Крићани и Арапи, чујемо где они говоре нашим језицима величине Божје.
И дивљаху се сви и не могаху се начудити говорећи један другом: Шта ће дакле ово бити?
А други подсмевајући се говораху: Накитили су се вина.
А Петар стаде са једанаесторицом и подиже глас свој и рече им: Људи Јудејци и ви сви који живите у Јерусалиму! Ово да вам је на знање, и чујте речи моје.
Јер ови нису пијани као што ви мислите, јер је тек трећи сат дана;
Него је ово оно што каза пророк Јоило:
И биће у последње дане, говори Господ, излићу од Духа свог на свако тело, и прорећи ће синови ваши и кћери ваше, и младићи ваши видеће утваре и старци ваши сниће снове;
Јер ћу на слуге своје и на слушкиње своје у те дане излити од Духа свог, и прорећи ће.
И даћу чудеса горе на небу и знаке доле на земљи: крв и огањ и пушење дима.
Сунце ће се претворити у таму и месец у крв пре него дође велики и славни дан Господњи.
И биће да ће се сваки спасти који призове име Господње.
Људи Израиљци! Послушајте речи ове: Исуса Назарећанина, човека од Бога потврђеног међу вама силама и чудесима и знацима које учини Бог преко Њега међу вама, као што и сами знате,
Овог одређеним саветом и промислом Божјим предана примивши, преко руку безаконика приковасте и убисте;
Ког Бог подиже, разрешивши везе смртне, као што не беше могуће да Га оне држе.
Јер Давид говори за Њега: Господа једнако гледах пред собом: јер је с десне стране мене, да се не помакнем;
Зато се развесели срце моје, и обрадова се језик мој, па још и тело моје почиваће у нади;
Јер нећеш оставити душу моју у паклу, нити ћеш дати да Светац Твој види труљење.
Показао си ми путеве живота: напунићеш ме весеља с лицем својим.
Људи браћо! Нека је слободно казати вам управо за старешину Давида да и умре, и укопан би, и гроб је његов међу нама до овог дана.
Пророк дакле будући, и знајући да му се Бог клетвом кле од рода бедара његових по телу подигнути Христа, и посадити Га на престолу његовом,
Предвидевши говори за васкрсење Христово да се не остави душа Његова у паклу, ни тело Његово виде труљење.
Овог Исуса васкрсе Бог, чему смо ми сви сведоци.
Десницом дакле Божјом подиже се, и обећање Светог Духа примивши од Оца, изли ово што ви сад видите и чујете.
Јер Давид не изиђе на небеса, него сам говори: Рече Господ Господу мом: Седи мени с десне стране,
Док положим непријатеље Твоје подножје ногама Твојим.
Тврдо дакле нека зна сав дом Израиљев да је и Господом и Христом Бог учинио овог Исуса кога ви распесте.
А кад чуше, ражали им се у срцу, и рекоше Петру и осталим апостолима: Шта ћемо чинити, људи браћо?
А Петар им рече: Покајте се, и да се крстите сваки од вас у име Исуса Христа за опроштење греха; и примићете дар Светог Духа;
Јер је за вас обећање и за децу вашу, и за све далеке које ће год дозвати Господ Бог наш.
И другим многим речима сведочаше, и мољаше их говорећи: Спасите се од овог поквареног рода.
Који дакле радо примише реч његову крстише се; и пристаде у тај дан око три хиљаде душа.
И осташе једнако у науци апостолској, и у заједници, и у ломљењу хлеба, и у молитвама.
И уђе страх у сваку душу; јер апостоли чинише многа чудеса и знаке у Јерусалиму.
А сви који вероваше беху заједно, и имаху све заједно.
И течевину и имање продаваху и раздаваху свима као што ко требаше.
И сваки дан беху једнако једнодушно у цркви, и ломљаху хлеб по кућама, и примаху храну с радошћу и у простоти срца,
Хвалећи Бога, и имајући милост у свију људи. А Господ сваки дан умножаваше друштво оних који се спасаваху.
А један човек, по имену Ананија, са женом својом Сапфиром продаде њиву,
И сакри од новаца са знањем и жене своје, и донесавши један део метну апостолима пред ноге.
А Петар рече: Ананија! Зашто напуни сотона срце твоје да слажеш Духу Светоме и сакријеш од новаца што узе за њиву?
Кад је била у тебе не беше ли твоја? И кад је продаде не беше ли у твојој власти? Зашто си дакле такву ствар метнуо у срце своје? Људима ниси слагао него Богу.
А кад чу Ананија речи ове паде и издахну; и уђе велики страх у све који слушаху ово.
А момци ушавши узеше га и изнесоше те закопаше.
А кад прође око три сата, уђе и жена његова не знајући шта је било.
А Петар јој одговори: Кажи ми јесте ли за толико дали њиву? А она рече: Да, за толико.
А Петар јој рече: Зашто се договористе да искушате Духа Господњег? Гле ноге оних који твог мужа закопаше пред вратима су, и изнеће те.
И одмах падну пред ногама његовим и издахну. А момци ушавши нађоше је мртву и изнесоше је и закопаше код мужа њена.
И уђе велики страх у сву цркву и у све који чуше ово.
А рукама апостолским учинише се многи знаци и чудеса међу људима; и беху сви једнодушно у трему Соломуновом.
А од осталих нико не смејаше приступити њима; него их хваљаше народ.
А све више пристајаху они који вероваху Господа, мноштво људи и жена,
Тако да и по улицама изношаху болеснике и метаху на постељама и на носилима, да би кад прође Петар барем сенка његова осенила кога од њих.
А долажаху многи и из околних градова у Јерусалим, и доношаху болеснике и које мучаху нечисти духови; и сви оздрављаху.
Али устаде поглавар свештенички и сви који беху с њим, од јереси садукејске, и напунише се зависти,
И дигоше руке своје на апостоле, и метнуше их у општи затвор.
А анђео Господњи отвори ноћу врата тамничка, и изведавши их рече:
Идите и станите у цркви те говорите народу све речи овог живота.
А кад они чуше, уђоше ујутру у цркву, и учаху. А кад дође поглавар свештенички и који беху с њим, сазваше сабор и све старешине од синова Израиљевих, и послаше у тамницу да их доведу.
А кад слуге отидоше, не нађоше их у тамници; онда се вратише и јавише им
Говорећи: Тамницу нађосмо закључану са сваком тврђом и чуваре где стоје пред вратима; али кад отворисмо, унутра ниједног не нађосмо.
А кад чуше ове речи поглавар свештенички и војвода црквени и остали главари свештенички, не могаху им се начудити шта би то сад било.
А неко дође и јави им говорећи: Ено они људи што их бацисте у тамницу, стоје у цркви и уче народ.
Тада отиде војвода с момцима и доведе их не на силу: јер се бојаху народа да их не побије камењем.
А кад их доведоше, поставише их пред сабор, и запита их поглавар свештенички говорећи:
Не запретисмо ли вам оштро да не учите у ово име? И гле, напунисте Јерусалим својом науком, и хоћете да баците на нас крв овог човека.
А Петар и апостоли одговарајућу рекоше: Већма се треба Богу покоравати неголи људима.
Бог отаца наших подиже Исуса, ког ви убисте обесивши на дрво.
Овог Бог десницом својом узвиси за поглавара и спаса, да да Израиљу покајање и опроштење греха.
И ми смо Његови сведоци ових речи и Дух Свети ког Бог даде онима који се Њему покоравају.
А кад они чуше врло се расрдише, и мишљаху да их побију.
Али онда устаде у скупштини један фарисеј по имену Гамалиило, законик, поштован од свега народа, и заповеди да апостоли мало изиђу напоље,
Па рече њима: Људи Израиљци! Гледајте добро за ове људе шта ћете чинити;
Јер пре ових дана уста Тевда, говорећи да је он нешто, за којим пристаде људи на број око четири стотине; он би убијен, и сви који га слушаху разиђоше се и пропадоше.
Потом уста Јуда Галилејац, у дане преписа, и одвуче доста људи за собом; и он погибе, и сви који га слушаху разасуше се.
И сад вам кажем: прођите се ових људи и оставите их; јер ако буде од људи овај савет или ово дело, поквариће се.
Ако ли је од Бога, не можете га покварити, да се како не нађете као богоборци.
Онда га послушаше, и дозвавши апостоле избише их, и запретише им да не говоре у име Исусово, и отпустише их.
А они онда отидоше од сабора радујући се што се удостојише примити срамоту за име Господа Исуса.
А сваки дан у цркви и по кућама не престајаху учити и проповедати јеванђеље о Исусу Христу.